GRAD ČIJI JE PRINC DETE
Nova školska godina donosi brige.
Da li će se naši dečaci promeniti?
Dobre godine do sad. Bog blagosilja naš rad.
I u celini, standarrd je visok.
Ponašanje je dobro.
Komfor koju pruža ova škola...
ne sme da nam dozvoli da zaboravimo da...
uprkos povećanju od 17 verskih zajednica prošlog oktobra...
vera je, kao i uvek, naše najslabije mesto.
Ja znam šta radim.
Ja želim, a do sad smo i imali, zdravu akademiju.
Zdravu ne samo moralno već takođe i u svesti...
jer hrišćanin ne može da dovodi u pitanje božansko mišljanje.
Mi smo porodica...
i moramo se osećati opušteno.
"Muve...
ali samo jedan muva, ako se udavi u parfemu...
pokvariće njegov fin miris."
Sevrais!
Čekam Soupliera, gospodine.
Druženje sa đacima iz drugog razreda nije dozvoljeno.
A i on je loše društvo.
Na njega se svi žale.
Njegovi učitelji, drugovi iz razreda, roditelji.
On je obećao da će se promeniti.
On je to obećao tebi.
Pa, da li ste se videli?
Kratko, na sahrani mog oca.
Ja sad stanujem u školi.
Oh, ne!
Nećemo se puno viđati.
Samo nedeljom u 10 sati, kad imam izlaz.
Kad sam napolju ovo mi nedostaje...
miris škole.
Pogodi?
Poznaješ li Maisonforta.
Onaj kog zovemo Punoglavac.
On je rekao: "Skrati moju grivu."
"Tvoju šta?" "Moju kosu."
"Zašto?" "Jer me tera da ržem."
"Ti ržeš?"
"Da, ržem iznutra."
On ima debele noge.
Ti nisi sudija. On ima divne noge.
Kao što su Rimljani imali.
- Ne, on je nespretan. - Nespretan!
On je pobedio u trci!
Sevrais, Linsbourg, šta je sa vašim časovima Grčkog?
Ovo mastilo prlja!
Stalno vruće i umazane šape!
Kosa nikad nije očešljana, nikad!
Boli me noga.
Nije to ništa. Samo ogrebotina.
Uzmi maramicu.
Da li je čista?
Pa nije baš.
Uprljana mastilom, naravno.
Uzmi moju.
Vrati mi je posle vežbanja.
Ali ne reci nikom da sam ti je ja pozajmio.
Bilo bi galame.
Operi koleno u fontani.
On mora da nauči.
Ovo se neće ponovo dogoditi, zar ne?
Ne, gospodine.
Dobro veče.
Monsieur Prial. Neko će zvati...
za ovo sutra, ovo je članak koji su želeli o Životu Gospoda.
Jedva čekam da ga pročitam.
Pa, odgovor na pitanje "Ko je Gospod?"
Na devet strana dupli pored...
Ali metafizički dozvoljava da se kaže puno stvari.
Laku noć, Monsieur Prial.
Noćas će biti hladno.
Vaša maramica, gospodine.
Tvoje prijateljstvo sa Sevraisom mora biti okončano.
Ali gospodine, niko ništa ne govori drugim dečacima.
Nema veze što mi ponekad zažmurimo na nešto...
U redu, objasniću.
Kao što svi znaju, ja se staram o tebi.
Što da moje napore pokvari ovaj dečak koga jedva da poznajem?
Ja ga poznajem po reputaciji.
- Sevrais je najbolji! - Najbolji?
On je inteligentan, bistar...
kažu da je plemenit, ali on se hvališe...
nezavisan je, siguran u sebe.
A ti, ti si u nevolji.
Sreo si danas Sevrais na hodniku. Samo na trenutak, znam.
To je bilo u vreme kad dečaci koji ne stanuju u školi idu kući.
O čemu ste razgovarali?
- Ni o čemu. - Prirodno.
Dva puta ove godine, trebalo je da budeš izbačen iz škole...
dva puta sam ubedio upravnika da ostaneš kod nas.
Moja stalno mešanje pravi od mene budalu...
Da li me slušaš?
Da, gospodine.
Ponovi šta sam rekao.
Rekli ste... da ja ne pazim za vreme mise.
Ja ništa takvo nisam rekao.
Molim te prestani da se igraš stvarima sa mog stola.
Vi znate da sam ja loše vaspitan.
Da, znam.
Umoran sam od tebe, Souplier...
užasno umoran od tebe.
Ti si tako jadna duša.
Pitam se da li si vredan truda.
Obećavam ovog puta...
Umoran sam od tvojih obećanja.
Reci da sam sa upravnikom...
i da me trenutno ne mogu uznemiravati.
Gde smo stali?
Da, umoran sam od tvojih obećanja.
Onda sam samo obećavao. Sad se kunem.
I ovo takođe dobro znam.
Kad bi vi znali.
Ne, ne smeš da misliš...
da tvoja reč ne vredi ništa.
Razmišljam mnogo o tebi.
Čak od prošlog juna...
kad je moj otac umro...
a ti si bio pred isključenjem...
bio si najviše u mojim mislima...
čak i tada.
Rekao sam ti to tada, sećaš li se?
Ne sećaš se?
Neću da budem netaktičan.
Tebe nije briga, zar ne?
Kad razmišljam o tebi u poslednje vreme...
kažem sebi...
Poznajem te kao da si moj sin.
Smeješ se?
Ne, ne smejem se.
Jedan od tvojih malih osmeha.
Nešto glupo tera me da se smejem.
Šta je to glupo?
Molim te za jedan trenutak iskrenosti.
Smejao sam se jer ste vi škrabali.
Da, škrabao sam po mom upijaču..
razmišljajući o tebi.
Zašto ste tako dobri prema meni?
Zato što ti to zaslužuješ.
Kako napreduje tvoje učenje?
Imam domaći iz Nemačkog.
Ostavi to, sutra ću ti ja pomoći oko Nemačkog.
Nisi baš najbolji u horu, zar ne?
Imaš divan glas, a ipak si pokvario čak i to.
Zar ti je toliko teško da budeš pristojan?
Da, to je jako teško.
Ponekad se pitam kako ti razmišljaš o meni...
kako me ocenjuješ...
u ovoj tvrdoglavoj glavi, da li si za ili nisi.
Ja sam za, gospodine.
Dobro onda. A sad trči u spavaonicu.
Ovde je pismo za nastavnika.
Sad si naderao!
Od Monsieur de Pradtsa.
Idi u krevet!
Imaš pismo ispod jastuka.
Sevrais ga je dao Denisu na fizici...
a Denis ga je dao meni na večeri.
Dragi Serge...
Meni ne smeta što ti stanuješ u školi.
Šta god da ti je sudjeno za tebe može biti jedino dobro.
Što te bolje upoznajem, to te bolje razumem...
mislim da će biti dobar uticaj ako te vidim jednom nedeljno.
Ako te zadrže i nedeljom...
dođi do pećine i veslaj unutra.
Ne čitaj, "Nebitno."
Prehlađen sam.
Ti si uvek prehlađen.
Da li si sakrio moja pisma?
U moju klupu, ispod knjiga.
- Ako ih De Pradts nađe... - Neće!
Baš me briga ako ih nađe
Nadam se da ih neće niko drugi naći.
On nam je danas pridikovao.
Ispred svih u našem razredu. A govorio je i imena.
"Neće ovde više biti ovih prijateljstava.
"Linsbourg-Denis, Sevrais-Souplier."
Sva imena, sve ispade.
Pa šta ćeš da uradiš?
Ja kažem da ćemo nastaviti. A ti?
Zabranjeno je, pa ću i ja nastaviti.
Samo još jednom pre no što odemo.
U vrstu!
Pa, šta je ovo?
Gospodine?
Slušam.
Znam da vi mislite da je moj uticaj na Soupliera protivan vašem.
Ako je moj uticaj štetan spreman sam da prekinem s njim.
Sedi.
Znači, ti nudiš da prekineš sa Souplierom.
Ako će nam to olakšati, mada nismo mislili da će biti lako.
Ali ako misliš da je tako bolje...
Ja ću priznati da se slažem.
Da li je on pričao o meni?
Šta on misli o meni?
Pričao je lepo o vama.
Ali reci mi, šta je on rekao?
Ti nećeš da kažeš.
Koliko ste dugo prijatelji?
Od 14. januara.
A sad je april.
Čestitam vam.
Prevarili ste me.
Ne, nismo. Pristojno smo se ponašali.
Pristojno ste se ponašali.
Čudim se vašoj diskreciji.
Dečaci mogu biti diskretni.
Diskretni baš kao žene...
ako ne i više.
Nisam imao izbora.
14. januar.
Mora da je bilo nešto izuzetno tog dana...
kad se tog datuma tako dobro sećaš.
Imali smo neki nesporazum.
Rekao je da mene nije briga za njega.
Rekao sam mu...
"Meni je stalo do tebe."
I to je bilo sve?
Da, to je bilo sve.
Jedan trenutak.
Ućite.
Vaša štola, oče.
Moja žena je uštirkala i ispeglala...
ali čipka je pohabana po njenom mišljenju...
To može da sačeka. Hvala vašoj ženi na trudu.
Neće nas sad ometati.
Uzgred, ko je ovde tvoj ispovednik?
Ja idem kod sveštenika u mojoj parohiji.
To se uklapa u ostalo.
Svi znaju da si ti jedini dečak koji ne stanuje u školi u tvom razredu.
Slobodan. Da se ponaša kako mu odgovara.
Da ima veza što je manje moguće.
Izuuzev sa Souplierom, naravno.
Neki simbol večnog prijateljstva?
Razmenili smo olovke.
Bez zaveta?
Bez romantičnih reči?
On je rekao, "Zauvek."
Ja sam rekao, "Što je duže moguće."
Od tada, sastanci...
mali pokloni, pisma.
Pisma, ti dečak koji ne stanuje u školi, on dečak koji stanuje u školi.
Duga pisma od tebe, pisma od njega...
uvek s oznakom, "Da se spali"...
pisana u ponoć...
bar tvoja.
Da li ste ih videli
Ti misliš da si originalan?
Da li tvoja majka zna?
To je dobro.
Roditelji i škola su dva različita sveta.
Ne mešaj ih.
Ja bih više voleo da prestanete da se krijete.
Ti si odan...
Tvoje prisustvo ovde dokazuje to.
U ovakvim uslovima...
možda bi neki savez bio bolji nego... rat.
Ja se mogu opkladiti u tvoju odanost...
I dozvoliti ti da viđaš Soupliera...
ako imam tvoju reč...
da ćeš biti besprekoran.
Gospodine, dajem vam moju reč.
Ja verujem...
u snagu istinske privlačnosti.
Njegova je snaga tolika, on može da nosi svet.
Bog nam je pokonio milost...
da volimo nekog.
Hvala vam, Gospodine, zaista ste dobri.
Molim te primeti da ja mogu biti "dobar" ponekad...
ali ja nisam "dobar dugar".
Pravi razliku.
Ja to uvek radim.
Kao "pristojno ponašanje" i "hipokrizija".
Dođi opet, u svaka doba.
Ako nađeš damu ovde, uđi odmah unutra.
To će biti dečakova majka, ona će otići.
Hvala vam, gospodine.
Na svemu. I za to što ste to što jeste.
Oh, šta smo mi...
Ti svinjo! Životinjo!
Sevrais, zaštiti me!
Zašto ga nisi udario?
Oni ga zovu Bonbon. On je otrovan pacov!
Treba da razgovaram s tobom.
Kako je on pričao o tebi! On zna sve o deci.
Isti čovek koji je govorio sa nama prošle nedelje.
Ja sam slomljen.
Šta se dogodilo?
Ne želim da ga razočaram, on želi da se popravimo.
Povredio sam te, izgleda.
I tako odlučio sam da promenim moje ponašanje...
Mi ćemo biti ozbiljni.
Video sam de Pradtsa i rekao sam mu da ćemo se promeniti.
Zar se ne sećaš šta si mi rekao u pećini?
Da, pitao sam šta ćeš da uradiš.
Rekao si: "Nastaviću."
Onda sam ja rekao " Ja idem dalje zato što je to zabranjeno."
Promenio sam se. Našao sam dobrotu u meni.
Sad znam istinu...
istinu za tebe i za mene.
U redu je, ako misliš da je tako najbolje.
Ja ću tebi biti ono što ti želiš da budeš meni.
Biće drugačije!
Novi život! Prijateljstvo u rukama, kao u danima viteštva!
Kakvop olakšanje, ne skrivati se, ne lagati!
Sevrais i Souplier, video sam ih u spremištu.
To je u redu, objasniću.
Pričaćemo više u nedelju.
Ne u nedelju, imama zabranu izlaska.
Ne opet! Zašto?
Glupirao sam se na fiskulturi. Volim da se glupiram na fiskulturi.
Zar te stvarno zabavlja da se glupiraš?
U mojim godinama to je zabavno.
Vidi, ne mogu da čekam celu nedelju, to je nemoguće.
Dođi sutra ovamo pre vežbanja.
Reci tvom nastavniku da imaš probe hora.
Spremište će biti zaključano.
Ja imam ključ. Prodajem čokolade na odmoru...
Reći ću da proveravam novac u blagajni.
Rekao si da ćeš uticati dobro na mene...
a sad tražiš da ne idem na vežbe...
i govorim laži.
Ali De Pradts nam je dao dozvolu.
Ako budem mogao da dođem, nacrtaću krst na vratima klozeta.
Blagoslovi nas, oh Gospode, blagoslovi ovu hranu...
one koji su pripremili i poklonili hleb gladnima.
"Nakon što je Isus nahranio narod, kad je dan odmakao...
"on je otišao sam gore u planinu da se moli..
"dok su njegovi apostoli polovili jezerom Tiberias...
"da pređu na drugu stranu.
"Odjednom se digla oluja.
"Voda se razbesnela, vetar duvao...
"i oni su bili krajnje uplašeni.
"Vi ljudi nemate vere, rekao je Isus...
"Zašto niste verovali u moju ljubav?"
Souplier je ovo odobrio.
Ja ne mogu da pređem preko ovog.
Zar nisi čuo?
Posle govora protiv Sevrais-Souplier...
De Pradts sad kaže da je ovo prijateljstvo dozvoljeno...
i skoro uzorno.
Ja mora da kažem, Sevrais-Souplier prijateljstvo izgleda čudno.
Ipak zvanično je odobreno!
Škola je najbolja i škola je najgora!
De Pradtsu se sviđa da se Souplier ponaša kao dečak mućenik.
Onda on može da bude meka srca.
De Pradts je izuzetan čovek.
On i Upravnik, obojica su izuzetni, ali...
On je čovek od strasti.
Istina, obrazovanje je strast.
A posebno Souplierovo.
Ovo je malo previše.
Zar De Pradts ne ide u Rim?
Odbio je tako da može da ostane ovde.
Baš skromno od njega.
On je tako snishodljiv prema nastavnicima.
Znaš li šta on kaže.
"Pozdravljamo nastavnike ovde iz milosrđa."
kao naše pomočnike...
On se odnosi prema nama kao prema kućepaziteljima.
Gospodo, tišina!
Imaš zabranu izlaska.
Ja već imam zabranu izlaska.
Pa, i sledeće nedelje onda.
Lep napredak. Pametna politika.
- Šta? - Ti i De Pradts!
Ništa politički, ne želim da moj uticaj uznemirava opata.
Ipak si ovde sa službenim blagoslovom!
Drugi možda zameraju to.
Slušaj, o našem novom prijateljstvu, Souplier je rekao...
"Samo ako i ostali urade to isto!"
Bolje ti je da budeš na našoj strani!
Ti ga stvarno voliš?
Da li je to toliko neverovatno?
Souplier-ovi roditelji su iza pogodbe.
Nikad ne plaćaju na vreme.
Zato je De Pradts insistirao na besplatnim časovima pevanja.
Sad će on znati da ga ja volim!
Da je znao, ne bi shvatio.
Da jeste, bio bi uplašen.
Da li tvoja majka zna?
Ne zna detalje.
Baš kao Gaboriau.
On je rekao da ispoveda sve...
ali da izostavlja detalje.
Znači ona prihvata Soupliera?
Da, tako da ja mogu prihvatiti nju.
Ja ne shvatam to.
Zna li ona da je on učiteljev miljenik?
Ne, nisam joj to rekao.
Sve jedno...
Šta?
Ona kaže da sam ja ljubomoran na De Pradtsa.
Šta si rekao?
Ženska reakcija!
Nisam ljubomoran ni na koga ko je dobar prema njemu.
Ona ne može da razume.
Hajde.
Požuri.
Hvala, gospodine.
Još uvek te rupe!
Rupe, gospodine?
Tamo.
To je otvor.
Razmišljanja o posrnulom svešteniku opata de Pradtsa
Bojao sam se da sam zakasnio.
Ti bi morao da čekaš, zar ne? Do kada?
Do pet. Previše je rizično posle toga.
Hvala!
Na odmoru, svi se guraju...
Vraćao sam pogrešno kusur.
Izgubio sam novac.
De Pradts je razgovarao sa mnom.
Jedan sat i deset minuta! Zamisli samo!
Rekao si da ću ubrzo biti siti našeg novog života.
Ja sam rekao, "Nadam se da on neće biti sit."
To nije isto.
Šta još?
Ja nikad ne verujem u loše stvari o tebi.
Kao šta?
Pa, on te ne voli puno.
Zašto nas je onda ostavio da budemo prijatelji?
Nešto mi je promaklo.
Da li si ponudio da raskineš sa mnom?
Ako je on prihvatio, šta onda?
Da li bi me ignorisao na ulici?
- Da li bi te to uzbudilo? - A tebe ne bi?
Ja ne znam šta bih uradio.
Ove glupe čarape stalno mi klize dole!
On me je pitao da li te ja volim.
Šta si ti rekao?
Da je to za nas pitanje života i smrti.
A šta je on rekao?
Da ne govorim pravilno francuski.
Moraš biti bolji od sada.
Završi ovo. Muka mi je.
Sledeće nedelje treba da ima 16 iz vladanja.
Ne, to je previše.
13 ili 14.
Rekao je da treba da se poboljšam.
On te je rasplakao...
on te teši...
ali kad te on teši, ti ponovo plačeš.
On zna kako da te pobedi.
On želi da idem sa njim u njegovu kuću na selu na nedelju dana...
s drugim dečacima iz mog razreda.
Da me skloni.
Od koga? Od mene?
Ipak, on te jako voli.
Treba da ideš.
Znaš da bi to bilo dobro za tebe.
Ja bih tako rado želeo da ti postaneš...
istinski dobar.
Koji ti je najteži predmet?
Svi su mi teški.
Ja sam težak dečak.
Ja sam teret mojim roditeljima.
Časna reč, ja sam nepodnošljiv.
Ja jednostavno neću da slušam nikoga.
Kakva šteta što ti ja nisam brat.
Uradio si puno za mene.
Da li bi umro za mene?
Pretpostavimo da se ja davim.
Ja bih zaronio.
Ali ne posle jela.
A ti? Kad bih ja pao u provaliju.
Zavisi.
Koliko je duboka provalija?
Ako je 150 metera duboka onda očigledno ja ne bih išao dole.
Ali... ako bi bila mala provalija, da.
Kasnije, Monsieur Habert.
Pošto je ovo "u pitanju život i smrt"...
mogli bi da se pobratimimo krvlju. Da li znaš za to?
Linsbourg i Devie su to uradili, pre četiri godine.
Devie je imao samo deset godina tada.
Uradili su to i Lasseille i Béchaud.
Ali mi smo tajili to.
Kunem se da će naše prijateljstvo ostati isto.
Da li se slažeš?
I kunem se da nikad neću gledati moj interes, već samo tvoj.
Pa, ne želim da se ti ikad razočaraš u mene.
Nesretan, možda. Razočaran nikad.
Šta je sa Souplierom? Gde je on?
Pustite me da prođem. Sklonite se!
Da li te je bolelo?
Ne, ni najmanje.
Da, mogu da vidim da te boli.
Malo. Mora.
A ako bih te posekao po licu, iz zezanja... šta bi ti rekao?
Oprostio bih ti.
Sad ću de te posečem!
Uradi to, da mogu da ti oprostim.
Koliko sam bio u pravu što sam te voleo!
Ja te volim ali...
Nisam u vezi sa tobom. Da li znaš to?
Znam.
Ko je tamo?
André Sevrais. Brojim pare od čokolade.
Ja sam blagajnik.
To je bio baštovan.
Bolje da odem.
Zašto? Dozvoljeno nam je da se viđamo, zar ne?
Zdravo. Ja ne ostajem.
Onda do nedelje, posle zabrana.
I budu dobar prema De Pradtsu.
De Pradts dolazi!
Hajde da ga sačekamo, onda.
Ne sakrivaj se. To će stvoriti pogrešan utisak!
Izlazi odatle, idiote!
Otvori vrata!
- Ko je tamo? - Opat de Pradts.
Šta radiš ovde?
Brojim novac od čokolade. Ja sam zadužen za to.
Brojiš novac od čokolade.
Ali ti ne stanuješ u školi...
i trebalo je do sada da odeš iz škole.
Primetio sam da nedostaje 300 franaka u kutiji...
tako da sam morao da proverim pre no što zatražim od moje majke.
Zaključao sam vrata da me niko ne bi ometao.
Zašto si zaključao vrata? Zašto se kriješ?
Naterao si me da lažem.
Sad sve izgleda čudno.
Zašto se plašiš? Ne plaši se!
Nemoj! To je ono čega se plašim, a ne njega.
Otići ću da mu sve kažem.
Ne! Nikada se više nećemo videti ponovo.
Ti si lud!
Nikada se više nećemo videti ponovo. Sve je svršeno!
Molio si me da budeš vaspitač ovog deteta...
a evo kako se ponašaš...
ti mali nevaljalče.
I ti sebe nazivaš njegovim prijateljem.
Moje reči bile su istinite.
Ulovio si muvu pa si se zaključao unutra?
Lepa parada, to što sam ti verovao.
Ja sam uticao dobro na njega.
Ali kako? Gde? Kada?
Samo nedeljom prepodne, kad nije imao zabranu izlaska.
Prekini, za tebe kažu da si bistar, a braniš se kao imbecil.
Idi kući.
Ovo nije još gotovo.
Ja ću preuzeti svu krivicu na sebe.
Nadam se da ćeš preuzeti krivicu.
Još samo jednom.
Pa, Serge...
Mislim da će ovo imati bar jedan dobar rezultat.
Ovo će pročistiti vazduh.
On se više neće mešati u tvoje vaspitanje.
Ja ću te stvarno preuzeti u svoje ruke ponovo.
Ovaj incident je pokazao koliko si ti još slab.
Rekao si da bi tvoja majka odbila da te pusti da ideš na selo.
Sad je na tebi da je ubediš u to.
Ja sam sprečio tvoje izbacivanje dva puta.
Ja to mogu da uradim i treći put...
ali i ti mora da mi pomogneš malo, dobrovoljno.
Pokušaj da ubediš tvoju majku, hoćeš li?
Da, gospodine.
Uživaćemo u izletu na selo.
Mojoj majci ćeš se dopasti, siguran sam.
Ići ćemo da se vozimo u čamcu na reci.
Bićeš tamo sa još 6 ili 7 drugih dečaka.
I tako, ubedićeš svoje roditelje, hoćeš li?
Obećavaš?
Da, gospodine.
Ovo su vaši radovi iz Filozofije...
Ocenio sam ih.
Ja sam prvi.
Prvi, Giboy.
14 od 20.
Ti si prvi, Giboy ali 14 je samo prosečno.
Drugi, Linsbourg... 13.
Treći, Verniquet... 10.
To je samo prosečno, Verniquet.
Četvrti, Salins... 9.
Peti, Oathulle... 8.
Šesti, Frécourt... 5.
Bilo bi surovo od mene da nastavim.
Ostalo nije vredno spomena.
Sad ću podeliti radove iz Geografije iz pete godine.
Manje od 5.
To nije moguće.
Da, moguće je.
Sad razumem!
Ja sam otpušten kao nečasni sluga!
Ali niko se ne usuđuje da mi kaže!
Niko mi ne daje ocene...
kao da ja više ne postojim.
Svi ste vi kukavice!
- Ti si izbačen. - A moji ispiti?
Oni su za 3 meseca.
Nova škola, novi nastavnici!
Ja ću ponavljati!
Ti si pametan đak. Nećeš ponavljati.
I drugi se dečaci sastaju ovde, ali oni nisu kažnjeni!
Zašto ja?
Da sam se ja pitao ovde ne bi bilo nikakvih posebnih prijateljstava.
Ali vi, vi zatvarate i otvarate oči onako kako vama odgovara!
Siguran sam da si iskren kad prezireš nedisciplinu ovde.
Nedisciplinu koju si ti doneo...
a onda je iskoristio.
One vaše reči...
"Verujem u snagu iskrene privlačnosti.
"Bog nam je podario milost...
"da volimo nekog.
"Ljubav ima snagu da pokrene svet."
Čije su ovo reči?
Šta ste mislili?
To nisu moje reči...
to su reči Upravnika.
One su upamćene i često su citirane.
Ti si verovao u njih ali ih nisi razumeo.
Ne uzimaj tako tragično ovu epizodu iz tvojih školskih dana.
Smejaćeš se ovome kad ti bude bilo 20 godina.
Ne. Nikada.
Ima još jedna stvar...
koja će te iznenaditi posle ovog što sam ti upravo rekao.
Ti odlaziš odavde...
poštovan od svih nas.
Poštovan, ali izbačen?
A Souplier?
Zašto bi njega izbacili?
Ti si bio podstrekač...
onaj ko je kriv...
i ja mora da dodam, ti si imao dozvolu da koristiš ključ...
mi smo imali poverenja u tebe.
A za Soupliera, ovo je samo još jedna glupost...
u beskonačom lancu njegovih gluposti.
I da budem iskren...
možda će sad, kad ti odeš...
biti moguće učiniti nešto za njega.
Verovao sam da je prijateljstvo koje si ti osećao prema njemu moglo pomoći njemu...
zato sam dopuštao...
samo dopuštao...
njegovo postojanje otvoreno.
Da li ga vi vodite na selo?
On ti je to rekao.
Pa, možda.
Njemu je potrebna nega, kao zavisniku.
Zato je najbolje da ti nestaneš...
ali nestaneš potpuno.
Kako to mislite?
Ne smeš ga nikad više videti.
Da ga više nikad ne vidim?
Čak ni van škole?
Ovo je nepošteno! Napolju, ja imam puno pravo na to!
Jedna reč tvojoj porodici, i nećaš imati nikakvo pravo.
Vi mi još pretite.
Budi dobar gubitnik.
Dobar gubitnik.
Je li ovo igra?
Pa...
je li ovo obećanje?
Je li ovo obećanje?
Obećavam.
Ti si hrabar.
Da li sam ja odustao od njega prebrzo?
Volim ga dovoljno da odustanem od njega.
Da ga manje volim bilo bi lakše!
Vređao sam druge ranije!
Dečake, majke, čak i očeve!
Video sam ove suze ranije!
Ja samo pokušavam da uradim ono što je najbolje za ovo dete.
Tvoja žrtva je možda...
tvoj najveći dar njemu.
Siguran sam da će ti on biti zahvalan.
Doneo sam vrpce za...
Trenutak, molim.
Jedna stvar na kraju.
Juče, kad si se branio, ja ti onda nisam verovao.
Oprosti mi, ja sam sveštenik. Ja sam kao doktor ili kao advokat.
Ne verujem nikad dok ne čujem celu istinu.
Sad verujem u ono što si rekao.
Želim da ti to znaš.
Mogu li da ga vidim da se pozdravim sa njim?
Bojim se da bi to bilo malo melodramatično...
za nešto...
...ovako banalno?
Da, ovako banalno.
Vezaćeš tvoje knjige.
tako da danas možeš sve da ih odneseš.
Bolje za tebe da se ne vraćaš.
Sad si uvideo da je to bila klopka?
Sve je urađeno da te navede na ovo.
Od početka.
Znam ove agente provokatore!
Ne znam na šta mislite.
Hteo je da te dovede dovde.
Ometao sam njegov uticaj na đaka o kojem se on brinuo.
Nalaziti se u skladištu protivno je školskim pravilima.
Normalno je da sam izbačen.
Tvoj kaput.
Ne zaboravi...
to što si izbačen nije razlog da se razboliš.
Sevrais?
Šta želiš?
Da izađem napolje.
Nisam čuo zvono...
za odlazak onih koji ne stanuju u školi.
Ja sam izbačen.
U tom slučaju...
Pa... Šta te zadržava? Odlazi.
I tako je Sevrais napustio ovu školu zauvek...
izbacili smo ga, bez zbogom da kaže njegovim prijateljima...
drugarima iz razreda ili nastavnicima.
Ali ovaj dečak rukovao se s njim otvoreno...
bez očiglednog razloga...
ili možda da osvetli ovaj mračan trenutak...
iskrom ljudske dobrote...
Bog često dela kroz decu, kao što znamo
Možda je ovo nevino dete bilo instrument...
nebeske dobrote ili pravde.
U budućnosti gde če oni naći pravdu?
Ako su jedino mogli da je nađu nekad u školi...
u duši njihovih sveštenika.
Ali tu mo mi.
Sirota deca.
Mi ih pritiskamo, guramo ih tamo i ovamo.
Mi ih zbunjujemo.
Sirota deca, tako bepomoćna.
Tako bespomoćna?
Da, ponavljam, tako bespomoćna.
Ti kažeš da nas oni iskorištavaju.
ali zar mi ne živimo s njima beskonačno ih iskorištavajući?
Sigurno da ne.
Za svaki problem koji im napravimo...
oni nam desetostruko uzvrate.
Kako je Sevrais ovo primio?
Sa uzdržanom žalošću...
koja mi se dopala.
Suze?
- Brzo savladane. - Isuviše brzo!
Znamo da ti voliš dečačke suze.
Majčinske suze. Kao što neko voli suze ljubavnika.
Ti imaš majstorku ruku...
da stvari napraviš gore!
"Podigni se, o željena olujo!"
Taj Sevrais je voleo Soupliera, oni su bili razdvojeni...
on se suprostavio meni...
onda je on bio izbačen...
sve je ovo dobro za njegovo obrazovanje.
Time što smo ga povredili, i što je on povredio nas...
on je naučio ko smo mi.
I to će biti ono što mu je ova čkola dala.
A možda ovo od njega neće stvoriti hrišćanina?
Video sam Soupliera sinoć...
posle našeg razgovora.
On je bio taj koji je zaključao vrata na spremištu.
Iako si ti optužio Sevraisa, on to nije porekao?
Nije.
Da zaštiti dete.
Tragično je što sam morao da žrtvujem tog dečaka zbog tebe.
Napravio si dramu koja je mogla biti izbegnuta.
Zašto nisi došao kod mene?
Ali da izgubiš Soupliera!
To je moglo da bude prečutano...
Ti si napravio gužvu i ja nisam imao izbora nego da izbacim Sevraisa.
Souplier nije ovde?
Otkud znaš?
Ne čujem njegov glas.
Šta nije u redu?
Da nije bolestan?
Da nije kažnjen?
On je udaljen iz hora...
Zbog onog što se dogodilo?
Ti to ne bi...
To nije moguće.
Moguće je.
Šta?
Souplier nije više ovde.
Šta?
Ali sinoć...
Jutros sam ovako odlučio.
Ti to nećeš!
Pismo je poslato njegovim roditeljima u dva sata.
Souplier eksperiment je završen.
On jedva da je počeo! Mislio sam da bi mogli da iskoristimo Sevraisa.
Ti bi jedino bio sretan da razvoraš o Souplieru s njim.
Čak i sa mnom, bez ikakvog razloga, ti govoriš jedino o njemu.
Da li je trebalo da lažem?
Da budem diskretniji?
U redu!
Njegovo ime leti iz mog srca ka mojim usnama.
Iz moje cele duše...
"Cele tvoje duše..."
Šta sam rekao?
Znaš ti to jako dobro.
Da te podestim da ja nisam bio taj koji je prvi izgovorio njegovo ime.
U subotu kad sam išao u razred ti si stao u stranu da ga pustiš da prođe.
To je izazvalo komentare.
- Deca imaju samoportovanje. - Slažem se. A šta je sa Sevraisom?
- On nije dete. - Suptilna razlika.
Ne pritiskaj me.
Čuo sam tvoje argumente kad sam pokušao da ga izbacim ranije.
Insistirao si da smanjim školarinu...
toliko si želeo da imaš moć nad njim!
Molim te ponovo, ne pritiskaj me.
Ali ja to moram.
"Souplier eksperiment je završen."
Šta ti znaš o njemu?
Da li si ga ikada žalio?
Da li si ikad proveo više od 10 minuta sa njim?
Molim te! Imamo 500 đaka.
Ja verujem u ljudsko biće.
Dete može biti spašeno inteligencijom muškarca.
Oče Upravniče...
zašto to kriti?
Ja priznajem u svoj jednostavnosti...
i ako moram, u svoj poniznosti...
da će izbacivanje ovog deteta...
biti najveća tuga mog svešteničkog života.
Želeo bih da ti imaš druge tuge...
u tvom svešteničkom životu.
Rekao si previše.
Takva duboka zabrinutost...
Ti si tako istrajan...
da ja mora da zahtevam od tebe još jednu žrtvu.
Posle Uskrsa želim da razgovaram o ljubavi koja žrtvuje sama sebe?
Ja mora da zahtevam od tebe...
da odustaneš od tvoje apostolske dužnosti prema tom dečaku...
da pokušavaš da ga vidiš ponovo.
Bio sam stalno svoj stražar.
Nikad nisam dozvolio da mu pokažem ikakvo osećanje.
Nijednu reč ili pokret previše nežan.
Ako ne možeš da me ubediš nikad ga više nećeš ponovo videti...
Poslaću te u svetovnu školu.
Neću da ja plaćam ceh. Poštedi me tog.
Zbog nesporazuma...
najbolje u meni je slomljeno.
Samo jedna stvar je važna.
Ljubav prema drugom biću.
Ne njegova ljubav prema tebi.
Tvoja sopstvena ljubav.
A ko nam je to rekao?
Ti si to rekao.
"Ljubav ima moć da pokrene svet.
"Bog nam je podario milost..."
To je prava suština naše vere.
Ako si drugačije razumeo...
posedovanje ove ljubavi...
dovodi nas bliže onom što Nebesa mora da jesu.
Ne teraj me da kažem više od onog što jesam.
Imao sam ljubav prema tom detetu.
A ti si je uništio...
i na taj način oduzeo joj sjaj...
iako je bila tako čista.
Voleo bih da mogu da ti oprostim, ti si želeo dobro.
Ne mogu.
Oprostićeš mi jednog dana...
kao što ja mora da ti oprostim tvoje primedbe.
Koga ću ja voleti?
Koga ja mogu da volim?
Ko će voleti njega? Šta će od njega postati?
Ja sam mu bio i otac i majka.
Kad je došao ovde s njegovim rupama na čarapama, bez dugmadi...
ko se pobrinuo za to?
Ko mu je dao novac da kupi sapun ili turpiju za nokte...
kad bi njegovi roditelji zaboravili?
Kad bi smrašavio ili se ugojio, ko bi to primetio osim mene?
To je odanost iz koje je Bog isključen.
U tebi je oganj.
On plamti ali ne daje svetlost.
Oh Bože, zar mu ja nikad nisam dao svetlost?
Konačno! Božje ime na tvojim usnama!
Da li si mu govorio o Bogu?
Mogao sam to da radim češće.
Nisam jer on nije mnogo mario za veru.
Tako si ti odlučio!
A Sevrais?
Ni on.
Oni će se uvek sećati njihovih osećanja...
a religija će biti na poslednjem mestu u ovom...
makar miris religije.
Miris!
Oh Bože, da li ja to upravljam školom gde je vera miris...
a ne osnova svega što mi radimo?
Neverovatno, i baš u ovoj školi!
Uprkos religioznim instrukcijama...
Ćuti! Šta je ovo bilo...
Ne...
Da li neko peva ovako ako nema vere?
To je Lartigue.
Lep primer.
Da li da ti kažem ono što ja znam?
Što je pevanje poletnije to više kvari duh.
To nije istina!
Ti si ovo izmislio! Ti govoriš brzopleto!
Neverovartno, i među osoboljem!
Osoblje!
Šta te prisiljava da...
Mislim da znam! Sad je red da ja patim, zar nije tako?
Dosta! Otišao si predaleko.
Da li prihvataš žrtvu za koju mislim da ti je potrebna?
Uvek žrtva!
Velikodušnost postoji samo kroz žrtvu!
To je ono što smo naučili, to je ono što propovedamo.
Zabranjujem ti da nastaviš!
Odgovori na moje pitanje.
Prihvatam žrtvu.
Ali šta ona dokazuje?
Veoma malo, istina...
ako je ne prihvataš svesrdno.
Prihvatam.
Nikad viiše neću ponovo videti Soupliera.
Zar to nije dovoljno?
Šta drugo još želiš?
Mogu misliti.
Tražićeš mi da ga ne vidim...
poslednji put.
To bi bilo "isuviše melodramatično", zar ne?
Kao i Sevrais, iz istog razloga...
Souplier je upravo otišao.
Kako je to podneo?
Da li je plakao?
Rekao je, "Nikom ovde neću nedostajati inače.
"Ostavio sam loše uspomene gde god da sam bio."
Rekao sam mu...
"Ostavio si nam živu uspomenu."
"Loša uspomena" i "živa uspomena" nisu jedno isto.
Ovih poslednjih nedelja...
Kad sam ostajao budan do kasno...
mogao sam da te vidim na prozoru.
Sinoć, sa mnom...
iznad zaspale škole.
O čemu, o kome si razmišljao? Sad znam.
Razmišljao sam o tebi onda.
Ipak, molio sam se za tebe...
molitvu za koju nisam siguran da si ti ikad molio za to dete.
Ja sam se molio na moj način.
Nežnost je takođe molitva.
Ja sam takođe iskusio...
ranije u mom svešteničkom pozivu...
isuviše zahtevnu pobožnost...
za dušu tako krhku...
o kojoj sam ja brinuo.
Rečeno mi je da je poverim drugima.
To je bilo za mene veoma teško.
Uradio sam to.
Kasnije, kad je ispovednik te duše umro...
ta se duša normalno vratila kod mene po savet.
Vreme je prošlo, pozdravio sam je.
Jednog dana i ti ćeš pronaći ponovo Soupliera.
Tada će biti prekasno.
Prekasno?
Kako to misliš?
Da li si toliko daleko od hriščanina?
Prekasno!
Ti nisi voleo osobu...
ti si voleo spoljašnjost, i ti priznaješ to!
Sveštenik veli, "Jao zemlji čiji je kralj dete!"
Pokušao si da me razotkriješ...
citirajući moje reči o ljubavi.
Da, naša religija je zasnovana na ljubavi...
ali ne ljubavi prema spoljašnjosti...
što ti veoma dobro znaš.
Naša ljubav je druga vrsta ljubavi...
čak i prema muškarcu.
Kad ona dostgne apsulutno, sa samozaboravom...
onda dolazi tako blizu Bogu da čoveku izgleda da shvata...
da nas ona vodi do našeg Stvoritelja.
Možda si ti doživio takvu ljubav...
i možda te ona vodi u svom procvatu...
do konačne, sveobuhvatne ljubavi...
pored koje je sve ostalo ništa.
mom ocu
Preveo Mita